Narratiivröntgen: kas Ukraina lapsi küüditatakse või päästetakse? – Propastop
21.10.2023
Kui uskuda Putini režiimi narratiivi, siis Venemaa päästab Ukrainast orbe ja sõjamöllu kätte jäänud lapsi, kellest enamiku puhul on Venemaale toimetamiseks hooldusõigusega isiku luba olemas. Paraku osutavad faktid sellele, et Venemaa tegeleb süstemaatiliselt Ukraina laste deporteerimisega Venemaale või selle poolt kontrollitud aladele, ning seejärel ka oma keelest-kultuurist äralõikamise, ajupesu ja venestamisega.
„Väevõimuga viiakse ära nii täiskasvanuid kui lapsi. Need on nii lastekodulapsed kui vanematega lapsed. Ja ka lapsed, kes on oma peredest eraldatud,“ ütles Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi juba 2022. aasta juunis, kui täiemahuline sõda oli alles alanud.
Kiievis 2023. aasta detsembris toimunud Ukraina laste repatrieerimise rahvusvahelise liidu (International Coalition on the Repatriation of Ukrainian Children) kohtumisel kinnitas ta, et ära on viidud 19 000 last. „Venemaa lõhub sihilikult kõik sidemed Ukraina laste ja nende sugulaste vahel. Lastele räägitakse Ukraina ja sõja kohta valesid, neid lapsendatakse seadusevastaselt, ka siis, kui nad räägivad, et neil on Ukrainas sugulasi,“ kõneles Zelenskõi.
Venemaa on järjepidevalt Ukraina süüdistusi ümber lükanud. „Venemaa mitte ei röövinud, vaid päästis ukraina lapsi, viies nad sõjatsoonist eemale. Kas tõesti oleks pidanud lastekodud suurtükitule rünnakute alla jätma?“ ütles Vladimir Putin.
Venemaa presidendi sõnul ei teki laste tagastamisel Ukraina vanematele või sugulastele probleeme, kui neid peaks olema. „Näiteks oli meil oli selline konkreetne juhtum – ema elas lapsega Venemaal, ema suri, isa jäi Ukrainasse, laps on üksi. Loomulikult oleme valmis andma lapse isale. Pole probleeme,“ väitis Putin 2023. aasta juulis.
Ta nimetas laste väljaviimist Ukrainast „täiesti legaalseks“ – et päästa nende tervist ja elu, ning kinnitas, et keegi ei kavatse lapsi oma vanematest lahutada. „Loomulikult, kui nende sugulased välja ilmuvad, siis sellele pole mingeid takistusi tehtud ega tehta ka tulevikus,“ kinnitas Putin.
Putinile alluva laste õiguste voliniku Marija Lvova-Belova sõnul ei tee Venemaa midagi ebaseaduslikku, kui annab lastele välja Venemaa passe, sest see ei muuda nende Ukraina kodakondsust, vaid täiendab seda – Venemaa andvat lastele võimaluse. Ning jutt tuhandetest lastest, kes perega taasühineda ei saa, on tema sõnul vale, sest Moskva on Kiievist saanud avalduse vaid 11 lapse kohta. Enamik Ukraina lapsi olevat Venemaale saabunud koos oma vanematega.
Lvova-Belova raportis märgitakse, et 2022. aasta suvel ja sügisel saatsid lapsevanemad Hersoni, Zaporižžja ning Harkivi oblastitest ning mujaltki oma lapsed puhkama, mh ka kaitseks sõjategevuse eest. Lapsevanemad volitasid saatjaid, kellega lapsed saabusid Krimmi ja lähedalasuva Krasnodari krai sanatooriumidesse ja puhkeasutustesse.
Paraku oli nende tagasitulek juba märksa keerulisem.
Esimesed andmed laste deporteerimisest Ukraina aladelt pärinevad 2014. aastast, mil Venemaa annekteeris Krimmi ja tekkisid Donetski ning Luhanski separatistlikud rahvavabariigid Ida-Ukrainas. Massiliselt hakkas sellekohaseid teateid tulema pärast täiemahulise sõjategevuse algust 2022. aasta veebruaris. Aastaga kogunes neid nii palju, et 2023. aasta märtsis andis Haagi rahvusvaheline kriminaalkohus Putini ja Lvova-Belova kohta välja vahistamismääruse.
„Toetudes tõendusmaterjalile, mida minu büroo on kogunud ja analüüsinud, põhinedes oma sõltumatule uurimisele, on eeluurimiskoda kinnitanud, et on olemas mõjuvad alused uskuda, et president Putin ja proua Lvova-Belova kannavad kriminaalvastutust seoses Ukraina laste ebaseadusliku väljasaatmise ning üleviimisega Venemaa poolt okupeeritud Ukraina aladelt Vene Föderatsiooni territooriumile, mis on vastuolus Rooma statuudiga,“ kinnitas Haagi kriminaalkohtu juht Karim A. A. Khan KC ametlikus teadaandes.
„Minu büroo poolt on tuvastatud juhtumid, mis hõlmavad vähemalt sadu lastekodudest ja hoolduskodudest deporteeritud lapsi. Paljud neist on väidetavalt antud Vene Föderatsiooni lapsendamiseks,“ seisab teadaandes, kus märgitakse, et Putini dekreediga 2022. aasta mais loodi kiirendatud võimalused lastele Vene kodakondsuse andmiseks, et muuta nende vastuvõtmine vene peredele lihtsamaks. Haagi kriminaalkohus järeldab, et nende aktsioonide eesmärgiks on laste jäädav eemaldamine oma kodumaalt, samas kui deporteerimise ajal kaitses lapsi Genfi konventsioon.
Ent juba varem, 2022. aasta juulis kehtestas Lvova-Belovale sanktsioonid Euroopa Liit ja 2023. aasta jaanuaris Jaapan. Lvova-Belova on Putini parteipoliitik ja riigiametnik, keda Ukraina ja Briti ametnikud süüdistasid juba siis Ukraina laste sunniviisilise väljasaatmise ja lapsendamise juhtimises. Ta sobib sümbolina Putini režiimi narratiivi ideaalselt: ta on viie bioloogilise ja väidetavalt 18 adopteeritud lapse ema ja truu abikaasa.
Kui palju lapsi Lvova-Belova juhtimisel on Ukrainast ära viidud, samuti see, kui paljud on lapsendatud ja kui palju hoolekandeasutustes, pole täpselt teada. Lvova-Belova ametkonna 2023. aasta juuli raportis on kirjas, et Venemaa on alates „erioperatsiooni“ algusest vastu võtnud 4,8 miljonit Ukraina elanikku, kellest 700 000 on lapsed. Dokumendis, mis enam avalikult kättesaadav pole, seisab, et 1500 last on kas vanemlikust hoolest ilma jäänud või pärit orbudekodust.
2022. aasta detsembris teatas Ukraina inimõiguste volinik Dmõtro Lubinets, et Moskva saadab Venemaale sunniviisiliselt sadu tuhandeid lapsi. „Võimud on tuvastanud juba enam kui 13 000 Venemaale küüditatud lapse isiku. Me ei tea täpset arvu, kuid meie andmetel võime eeldada, et sadu tuhandeid Ukraina lapsi viidi sunniviisiliselt riigist minema,“ ütles Lubinets.
Deporteeritud lapsi on viidud asutustesse üle Venemaa, lausa Vaikse ookeani äärde (vt kaarti), kuid uurimisasutus The Yale School of Public Health’s Humanitarian Research Lab (Yale HRL) leidis oma põhjalikus raportis, et vähemalt 2442 Ukraina last vanuses 6–17 on täiemahulise sõja algusest kuni 30. oktoobrini 2023 viidud Valgevenesse. Kuna Valgevene ja Venemaa koordineerivad laste deporteerimist okupeeritud Ukraina aladelt ning allutab lapsed ümberõppele, mis hõlmab sõjaväelist baasettevalmistust, teeb see Valgevenest kuriteo kaasosalise.
Vanematel on raske oma lapsi otsida, sest Venemaa ei jaga laste kohta ametlikult mingit informatsiooni. Samuti teevad otsimise raskemaks venepärastatud nimed ja uued dokumendid.
Kui ka lapse asukoht õnnestub tuvastada, ei saa vanem(ad) minna otse Venemaale, vaid läbi Euroopa, siis Valgevenesse ja sealt Venemaale. Ka siis ei pruugi lapse tagasisaamine edukas olla, sest Venemaa ametnikud võivad nõuda DNA-testi või lihtsalt keelduda.
Moskva ja Kiiev laste teemal otse ei suhtle, sest tegu pole vangide vahetusega, vaid tsiviilelanike ja lastega. Salajasi kõnelusi on vahendanud Saudi-Araabia, Katar ja Türgi. Ukraina üritab tagasi saada nii neid lapsi, kes on Vene lastekodudes kui ka neid, kes on lapsendatud Vene kasuvanemate peredesse. Financial Timesi allikate andmeil tõstatas deporteeritud laste küsimuse G20 kohtumisel Saudi Araabia, kellele lääneriigid andsid heakskiidu kõneluste vahendamiseks.
Katari välisministeerium teatas 2023. aasta oktoobris, et riigi läbirääkijatel õnnestus tagada nelja Ukraina lapse naasmine oma perede juurde, mis on avalöögiks suurema hulga laste tagasitoomisele Ukrainasse.
2023. aasta lõpu andmetega on suudetud tagasi tuua vähemalt 370 Ukraina last. Zelenskõi on öelnud, et eesmärgiks on tuua tagasi kõik lapsed.
21Arvatavalt ei olnud alguses tegu tahtliku plaaniga lapsi massiliselt röövida, aga kui see käima läks, siis hõlmati kõik võimuastmed, ehitati välja terviklik süsteem alates sõjaväelastest, kes lapsed kinni võtsid, transpordi ja logistikasüsteemist kuni lastekodudeni, kus neid sunniti mh ka sõjaväevormi kandma ja Venemaa hümni laulma.
Endine Eesti suursaadik Venemaal Margus Laidre rääkis ETV saates „Pealtnägija“, et selle võimaluse pakkus välja konkreetne sõjalis-poliitiline olukord. „See pakkus täiendava meetme, mille kaudu mõjutada veel Ukrainat Kremli vaates neile soovitavas suunas,“ ütles Laidre.
Saatest selgus, et ka Eesti inimesed tegelevad interneti ja sotsiaalmeedia võimalusi kasutades Ukraina kadunud laste otsimise ja peredega taasühendamisega.
„Me teame nüüdseks, et see on süstemaatiline poliitika ning sellega on seotud mitu valitsemise tasandit alates arstidest õpetajate ja kohalike ametnikeni, kubernerideni ja kuni tippu ehk Kremlini välja,“ ütles Ukraina laste röövimiste uurija Tetiana Fedosiuk.
Ka eelmainutud Yale HRLi raport, mis on üks põhjalikumaid teemakohaseid uuringuid, kinnitab, et tegu on Venemaa ja Valgevene süstemaatilise tegevusega. Uuring järeldab, et laste äraviimine läheb vastuollu Genfi konventsiooni artikliga 49, milles sedastatakse: „Kaitstud isikute üksikud või massilised ümberasustamised, samuti nende deporteerimine okupeeritud territooriumilt okupeeriva riigi või mõne muu riigi territooriumile, olgu see okupeeritud või mitte, on mis tahes põhjusel keelatud.“
Ka inimõiguste kaitse organisatsiooni Human Rights Watch hinnangul on Venemaa tegelenud Ukraina laste vägivaldse deporteerimisega Venemaale või selle poolt kontrollitud territooriumile, mis on sõjakuritegu.
Dokumentaalfilmis „Ukraina varastatud lapsed: Vene laagrid seestpoolt“ (2023) võtab Lvova-Belova Venemaa narratiivi kokku, andes ühe vähestest intervjuudest sel teemal välismeediale. Vastuseks küsimusele, kas Ukraina laste Vene kodakondseteks tegemine ei kanna mitte rahvusliku identiteedi hävitamise eesmärki, ütles ta: „Mingit vägivaldset Vene kodakondsuse andmist ei ole. […] Ühtki last pole ära viidud ilma eestkostja loata, kõik on vabatahtlikult, loa alusel ära viidud,“ ütles Lvova-Belova.
Väide, et lapsi on ainult eestkostja volitusega ära viidud, on paraku vale, sest vastupidise kohta on hulgaliselt tõendeid. Dokumentaalfilmi tegijad said ka ise sellele kohapeal kinnitust, leides tõendeid ja tunnistajaid, et ühest koolist viisid Vene sõdurid lapsed lihtsalt välkoperatsiooni käigus minema ning hiljem deporteeriti need lapsed Venemaa avarustesse. Samuti on tagasi toodud lapsed rääkinud, et neilt ei küsinud keegi, kas nad soovivad Vene kodakondsust või koolist äraviimist.
Kui Lvova-Belova küsiti, kas ta peab end sõjakurjategijaks, naeris naine ja vastas, et peab end emaks, pealegi ei tunnista Venemaa Haagi kriminaalkohut, Rooma statuut aga lubab sõjatsoonist inimeste äraviimist. Ka see on vildakas väide, sest Rooma statuut lubab otsese ohu korral inimeste deporteerimist ainult kolmandatesse riikidesse.
Ükskõik, mis nurga alt seda vaadata, viitavad tõendid ja Venemaa varasemad narratiivid, et laste deporteerimine, neile ajupesu tegemine, Vene kodakondsuse andmine ja Ukrainasse naasmise takistamine kannab assimileerimise, venestamise, Ukraina nõrgestamise, Venemaa rahvaarvu ja pragmaatiliselt ka tulevaste sõdurite arvu kasvatamise eesmärke. On ju Venemaa rahvaarv langustrendis ja demograafiline pilt optimismi ei sisenda – 2050. aastaks ennustatakse Venemaa elanike arvuks praeguse 144 miljoni asemel 133 miljonit.
Paraku on praegusel juhul ohvriteks lapsed, kes ise end kaitsta ei saa. On märgiline, et Haagi kriminaalkohus kuulutas Putini ja tema käsilase tagaotsitavaks süüdistatuna just lastevastases sõjakuriteos.
Kasutatud pildid on kuvatõmmised viidatud lehekülgedelt. Infograafika on loodud Propastopi toimetuse poolt.